Vzdělávací program 
v oboru
dětská gastroenterologie a hepatologie

1. 	Cíl specializačního vzdělávání
Cílem specializačního vzdělávání je získat znalosti a praktické dovednosti umožňující poskytovat komplexní zdravotní péči dětem s onemocněním zažívacího traktu, jater a poruchami výživy v nemocnici i ve specializovaných odborných ambulancích.
2.	Minimální požadavky na specializační vzdělávání
Podmínkou přijetí do specializačního vzdělávání v oboru dětská gastroenterologie a hepatologie je absolvování vzdělávacího programu v oboru dětské lékařství. Specializační vzdělávání v oboru dětská gastroenterologie a hepatologie trvá nejméně celkem 6 let a zahrnuje 5 let praxe v oboru dětské lékařství a další minimálně 1 rok v dětské gastroenterologii a hepatologii. Do doby 6 let lze započítat část přípravy ze vzdělávacího programu dětské lékařství, jestliže obsahovala osvojení znalostí a dovedností požadovaných pro přípravu k atestaci z dětské gastroenterologie a hepatologie, nejvýše však 1 rok před zařazením do oboru dětská gastroenterologie a hepatologie. Důraz bude kladen na osvojení všech praktických dovedností – viz příloha.
Specializační vzdělávání se uskutečňuje při výkonu lékařského povolání formou celodenní průpravy v rozsahu odpovídajícím stanovené týdenní pracovní době podle § 83a zákoníku práce.
3. 	Požadované teoretické znalosti a dovednosti
V průběhu specializačního vzdělávání v oboru dětská gastroenterologie a hepatologie školenec má:
-	získat všestranné klinické zkušeností s chorobami gastrointestinálního traktu a jater,
-	získat všestranné klinické zkušenosti s poruchami výživy, 
-	získat praktické zkušenosti s diagnostickými technikami včetně jejich interpretace,
-	získat znalosti základních principů klinického výzkumu,
-	navázat a prohloubit kontakty s gastroenterology a hepatology pečující o dospělé pacienty (dále dospělí gastroenterologové),
-	získat znalosti administrativních a organizačních aspektů péče o děti s chronickými chorobami gastrointestinálního traktu, jater a výživy,
-	získat zkušenosti s prací multidisciplinárních týmů včetně psychosociálních aspektů péče.
Obecně:
Získat klinické zkušenosti a znalosti epidemiologie o nejdůležitějších chorobách,           se kterými se setkáváme v oboru dětská gastroenterologie a hepatologie.
1)	Získat praktické dovednosti s diagnostickými a terapeutickými metodami
•	Esofagogastroduodenoskopie (horní endoskopie), 
•	Kolposkopie,
•	Endoskopické odstranění cizích těles,
•	Sací biopsie sliznice tenkého střeva a rekta,
•	Punkční biopsie jater,
•	24hodinová jícnová pH-metrie,
•	Rektální manometrie,
•	Testy pankreatické insuficience.
2)	Výživa
•	Vyšetření nutričního stavu,
•	Nutriční požadavky dětí,
•	Patofyziologie nutrice,
•	Teorie a techniky enterální a parenterální výživy.
3)	Základní principy kooperace s jinými specialisty (dětský chirurg, histopatolog, radiolog, intervenční radiolog, dospělý gastroenterolog, hepatolog, biochemik, infekcionista).
4)	Znalosti příslušných aspektů organizace a managementu.
5)	Základní znalosti o klinickém auditu a výzkumu.
3.1  Teoretické znalosti
3.1.1 Gastroenterologie
1.	Vztah mezi abnormální embryogenezí a klinickým onemocněním (vrozené vývojové vady gastrointestinálního traktu včetně jater a pankreatu).
2.	Fyziologie gastrointestinálního traktu včetně jater a pankreatu.
3.	Poruchy elektrolytové a vodní rovnováhy; příčiny a léčba dehydratace.
4.	Rozpoznání a interpretace obecných symptomů včetně neprospívání u kojenců, chronického průjmu, recidivující bolesti břicha a zvracení.
5.	Symptomatologie, diagnostika a léčba důležitých onemocnění gastrointestinálního traktu (celiakie, gastroesofageální reflux, chronické nespecifické střevní záněty, choroby slinivky břišní).
6.	Základní znalosti o imunitě a imunopatologii gastrointestinálního traktu a jater.
7.	Etiologie a terapie akutní gastroenteritidy.
3.1.2 Hepatologie
1.	Symptomatologie, diagnostika a terapie:
a.	Onemocnění jater u novorozence,
b.	Akutních jaterních onemocnění,
c.	Chronických jaterních onemocnění,
d.	Jaterního selhání,
e.	Onemocnění vedoucích k cholestáze,
f.	Vrozených metabolických jaterních chorob .
2.	Poruchy nutrice u onemocnění jater.
3.	Indikace k transplantaci jater.
3.1.3 Nutrice
a.	Kojení,
b.	Umělá výživa kojenců,
c.	Vyšetření nutričního stavu,
d.	Diagnostika a terapie poruch příjmu potravy včetně anorexia nervosa a bulimie,
e.	Etiologie malnutrice,
f.	Metody nutriční podpory a její indikace,
g.	Nemocniční dietní systém, 
h.	Krátkodobý a dlouhodobý vliv malnutrice na zdravotní stav kojenců, dětí a adolescentů.
3.1.4 Vyšetřovací metody
a.	Testy malabsorpce, testy jaterních funkcí; testy funkce pankreatu; dechové testy; 24hod jícnová pH metrie; manometre,
b.	Indikace k užití významných zobrazovacích a endoskopických technik.
3.2  Klinické a praktické dovednosti
3.2.1 Klinické dovednosti 
a.	Vyšetření nutričního stavu u kojenců a dětí včetně základů audiologie,
b.	Stanovení stupně dehydratace, plán rehydratační infuzní terapie,
c.	Management enterální a parenterální výživy,
d.	Rozpis eliminačních diet,
e.	Měření dynamických nutričních parametrů – basální energetický výdej,
Konkrétní klinické jednotky a oblasti
1.	Hypertrofická pylorostenóza, 
2.	Intussuscepce,
3.	Hirsprungova choroba,
4.	Vředová choroba a infekce Hp,
5.	Zvracení,
6.	Zácpa,
7.	Recidivující nebo protrahované průjmy,
8.	Akutní a recidivující bolesti břicha,
9.	Persistující žloutenka v novorozeneckém a časném kojeneckém věku,
10.	Meléna a enteroragie,
11.	Střevní obstrukce,
12.	Diferenciální diagnostika nitrobřišní resistence,
13.	Akutní selhání jater,
14.	Syndrom krátkého střeva,
15.	Chronický nespecifický střevní zánět,
16.	Syndrom nezvladatelného průjmu,
17.	Nejčastější infekce gastrointestinálního traktu a jater,
18.	Gastrointestinální problematika spojená s AIDS,
19.	Potravinová alergie s gastrointestinální symptomatologií,
20.	Akutní průjem, perorální dehydratace,
21.	Nosokomiální infekce postihující gastrointestinální trakt a játra,
22.	Chronická onemocnění jater a vrozené metabolické choroby jater,
23.	Poruchy střevní motility,
24.	Gastrointestinální symptomatologie u handikepovaných dětí,
25.	Chronická podvýživa, neprospívání,
26.	Poruchy příjmu potravy, 
27.	Deficity stopových prvků a vitaminů (Fe, Zn, Cu, Se, foláty, vitamin B12, vitaminy D, E,K, thiamin, riboflavin, kyselina askorbová, esenciální MK. 
3.2.2 Praktické dovednosti
a.	Sací biopsie tenkého střeva,
b.	Horní endoskopie,
c.	Rektoskopie, kolposkopie,
d.	Funkční testy pankreatu,
e.	24hod jícnová pHmetrie,
f.	Testy GIT motility – transit time; rektální manometre,
g.	Punkční biopsie jater,
h.	Založení perkutánní endoskopické gastrostomie,
i.	Odstranění polypu z rekta nebo c. sigmoideum polypektomickou kličkou,
j.	Odstranění cizího tělesa z jícnu, ze žaludku.
3.2.3 Výzkumné dovednosti
a.	Navrhnout klinický pokus včetně lékařské statistiky,
b.	Prezentace klinických dat.
4.	Všeobecné požadavky
•	principy multidisciplinárního přístupu k dítěti s onemocněním gastrointestinálního traktu, jater nebo s poruchou nutrice,
•	vědomí, že každé vyšetření může být pro dítě nepříjemné, bolestivé nebo děsivé a že vyšetření musí být dítěti i rodičům detailně vysvětleno,
•	základní principy komunikace s dětmi a rodiči, dosažení optimální compliance,
•	poskytování zdravotní péče s využitím zdrojů ionizujícího záření vyžaduje absolvování certifikovaného kurzu radiační ochrany.
5. 	Hodnocení specializačního vzdělávání
a)  Průběžné hodnocení - školenec má po celou dobu specializačního vzdělávání v dětské gastroenterologii a hepatologii přiděleného školitele. Plnění vzdělávacího programu    je kontrolováno školitelem i školencem. Školenec si vede osobní logbook, ve kterém budou hodnoceny teoretické znalosti a evidovány získané praktické dovednosti definované v sylabu. V 3měsíčních intervalech provede školitel kontrolu záznamů v logbooku a po rozhovoru se školencem oba písemně zhodnotí dosavadní plnění požadavků sylabu. Školenec uvede případně požadavky na změnu nebo zkvalitnění výukového programu. 
b) Vlastní atestační zkouška
-	praktická část – vyšetření pacienta, stanovení diagnózy, diferenciální diagnostika, vyšetřovací postup, navržení léčby,
-	teoretická část – 3 teoretické otázky z oboru.
6.	Charakteristika činností, pro které absolvent specializačního vzdělávání získal způsobilost
Absolvent specializačního vzdělávání v oboru dětská gastroenterologie a hepatologie získává specializovanou způsobilost v oboru, která ho opravňuje k samostatnému výkonu činnosti jako dětský gastroenterolog a hepatolog působící v pediatrické lůžkové péči na specializovaných stanicích (úsecích, odděleních), pracující u lůžka, na specializované ambulanci nemocničního dětského oddělení, event. na specializovaných ambulancích v přednemocniční péči. 

PŘÍLOHA

Tab. 1.
Minimální počty výkonů vyžadované k získání specializace v oboru dětská gastroenterologie a hepatologie

Výkon	Počet	
Esofagogastroduodenoskopie včetně biopsie	75a) b)	
Rektoskopie včetně biopsie	10	
Kolonoskopie včetně biopsie	75a) b)	
Dolní endoskopie a polypektomie kličkou	20	
Perkutánní gastrostomie	10a)	
Punkční jaterní biopsie	20a) c)	
Sací biopsie tenkého střeva	20	
24hod jícnová pH metrie	20	
Anorektální manometrie	10	

Pozn.:
a)minimálně polovina výkonů u dětí mladších než 12 let 
b)minimálně 15 výkonů u dětí mladších 3 roky
c)minimálně 5 výkonů u dětí mladších 3 roky